ВЕЛИКДЕН

Кротко се усмихна пролетта и закрачи тихо в долината. Почна да пилей безброй цветя по ливадите между тревата.

Заиграха топли ветрове в сливите, разцъфнали набързо. А от белоснежни върхове спуснаха се с песен шумни бързеи.

. *

■I

Забръмчаха хиляди пчели блага вест от цвят на цвят понесли. Грейнали, отсрещните скали сякаш се усмихваха по-весели.

Литнаха с копринени крилца из простора пъстри пеперуди.

От селата и града деца припнаха в полето като луди.

Празникът бе вече близо тук.

И когато с чудната си песен славейчето долетя от юг всички поздрави с

„ХРИСТОС ВОСКРЕСЕ!“

- ТЕМЕНУЖКА

- ПЕПЕРУДКА

- ПТИЧКА

- БОЖИЯ ТАЙНА

ТЕМЕНУЖКА

Синьо пламъче в тревата!

Теменужка е това! Скромно дигнала глава, пие мълком светлината. Ний я тъпчем. Тя мълчи И не спира да ухае.

Да се сърди тя не знае.

С кротки гледа ни очи.

Що се в образа u крие?

— Нежност! Доброта! Любов! Тя не цвете е, а зов като нея да сме ние!

ПЕПЕРУДКА

Отде си долетяла ти, пеперудке бяла, във тоя мрачен град? Не мамят ли ти взора поляните, простора и слънчевият свят?

Виж, сводът се синее, полето - зеленее, а тук е кал и дим. Защо не литнеш тамо, де от цветенца само изткал е Бог килим?

О, пеперудке мила, избягай, лекокрила, към волните земи, де агънца играят и де цветя ухаят.

Литни и мен вземи!

ПТИЧКА

Аз съм птиченце щастливо. Бог така ме е създал -да съм пъргаво, игриво. Вижте, и крилца ми дал!

Щом се раничко събудя, още в първите зари, трепвам в радост и почуда -изтокът в пожар гори!

Весело в листата пея, хваля Бога от сърце и се радвам, че живея под Доброто Му Лице!

Моят дом е тъй обширен! Аз летя където ща и със вятъра немирен си играя до нощта.

Имам си храна, водица под небесния син свод -червей тука, там мушица и зрънца, и вкусен плод.

Моят мил небесен Татко Иска само туй от мен -да му пея сладко, сладко с благодарност всеки ден!

БОЖИЯ ТАЙНА

По стария път към Тихия кът ще видите куп чудеса! Там — камък изваян, тук — цвят пък омаен, и вред — дървеса, дървеса!

По тез стръмнини подскачат сърни.

А там край самотна пътека цъфтят незабравки.

Сред клонест шумак в зелен полумрак гугукат цял ден гургулици. Летят пеперуди.

Под тях шетат мравка, и охлюв пълзи си полека.

В поточета луди се къпят животни и птици.

Ще кажете вий: „Мушици, щурци и треви!... Това ли били чудесата?!

— Но таз пеперуда нима не е чудо със свойто устройство, с крилцата?

Кой може от вас да вложи със власт в калинката малка живот? И всяка мушица, и всяка тревица да дава от себе си плод?...

Сведете чела

пред тия дела на дивната Сила безкрайна!

«Православна беседа» сърдечно благодари на художничката Мария Илиева,

Признайте смирено в сърце озарено,

която подари на българските деца илюстрациите към тази книжка

по случай светлия празник

Възкресение Христово!

© 2001—2005. Православна беседа. Части от четивата могат да се цитират при посочване на адреса на сайта (http://pravoslavie.domainbg.com). Цялостното преиздаване на текстове в печатно тяло или в елекронен вид — само с писмено

разрешение от редакцията.